Glyn, ta en bolle.
Dette er godt. Gjør klare til å slå leir for natten.
Hallo, moroklumpen. Hei. Spis en god bolle. Mrs Prentiss lagde den.
Jeg lager dem bedre.
Jeg vet ikke hvor mye bedre, men de er hardere.
Mørket faller først om tre timer. Skal vi fortsette?
Vi har vann her. Det kan betale seg i kveld.
Marjie lovet å vaske en skjorte for meg.
Det lovet jeg ikke. Jeg sa kanskje.
Kom med den, så skal jeg vaske den. Men ikke med glede.
Hvorfor ikke? Moren din pleide å vaske 1 0 skjorter.
20. Og bukser også.
- Han har ikke 10. Har du? - Nei.
Én på, én av, én til vask.
Lag en sirkel rett ved elven.
Jeg fortsetter i et par timer.
Kanskje det er en bedre sti bak fjellene.
- Du stjal en hest. Har du noe å si? - Sett den fri.
Kast våpnene. Greit, slipp ham fri.
Kom igjen. Opp med farta.
Jeg stjal ikke hesten, hvis det gjør noen forskjell.
- Det gjør det ikke. - Det var det jeg tenkte.
Hvorfor grep du inn?
- Jeg liker ikke hengninger. - Rart, det gjør ikke jeg heller.
- Skal du sørover? - Nei, nordover.
Følger noen bønder til Columbia-elven. Hyggelige folk.
Nybyggere, hva? Er du guide?
Nei. Jeg har gjort mye rart. Jeg traff på dem i Missouri.
Jeg vil prøve meg på landbruk eller kvegdrift, hvis jeg kan finne noe kveg.
De lager gode boller.
Jeg hørte ikke hva du het. Sa du det?
McLyntock. Glyn McLyntock.
- Fra Missouri? - Det stemmer.
- Skal du drive landbruk? - Eller kvegdrift.
Hvis jeg får tak i noe kveg.
Kom igjen, la oss få oss boller.
Jeg trodde vi var utenfor cheyenne-område. Hva tror du om dette?
Shoshone-folket. De er grusomme hvis de vil.
Det har de vært i det siste. De drepte noen pelsjegere for å ta geværene.
- Vet de hvordan de bruker dem? - Nei.
- Hvordan kom dere gjennom Black Hills? - Det var vel flaks.
Glyn, du er sen.
Du får spise noe før Marjie tar alt.
Vi har bønner, te og boller.
- Bløte denne gang. - De bollene jeg fortalte om.
- Jeg ser du har fått deg en venn. - Jeg fant ham hengende.
Jeg hørte ikke hva du het. Sa du det?
Cole. Emerson Cole.
Du er Jeremy Baile. Glyn fortalte om deg.
Er du Emerson Cole fra Kansas?
Ja, du vil like disse bollene.
Laura, dette er Emerson Cole.
Han er sulten. Gi ham noe å spise.
Jeg tenkte på i morgen.
Vi kan spare inn avstand hvis vi drar rett nordover.
Stedet vi skal til, ligger 250 kilometer øst for Portland.
- På den andre siden av fjellet? - Det stemmer.
Du synes vi skal fortsette dit.
Jeg synes vi skal ta den veien.
Det kan en godt, men det fjellet der,
det høye med hvit topp,
er nesten tre kilometer høyt.
Fjellene rundt er 1,5 kilometer høye, så man klatrer og klatrer.
- Er det så ille, da? - Ja, når det går rett opp.
Dere har maten å tenke på.
Innen dere får bygd husene, er det vinter.
Hvis dere ikke får forsyninger fra Portland, hva skal dere spise?
Du har nok rett. Det var bare en idé.
Mange tenkte det samme. De fleste av dem ligger der oppe under snøen nå.
- Glyn, hvor har du vært? - Oppe i fjellene.
Har du spist den maten hele veien fra Missouri?
- Og gått med samme skjorte. - Jeg kan ikke vaske når du går med den.
Jeg har ikke denne på.
Nattefugler. Dem har jeg ikke hørt før.
Det er en spesiell art. De lever i fjellene.
- Piroler. - Ja, fra Canada.
Ja, fra Canada. Fra...
De er ganske vemodige. Håper de bygger rede ved gården vår.
Liker du dem ikke?
Nei, ikke som naboer.
Mrs Prentiss har mye kokende vann. Hva skjer med skjorta?
Du er irriterende. Jeg synes synd på kona di, hvem hun enn blir.
Fordi jeg liker rene skjorter?
Opp. Jeg skal sette i gang med pliktene mine.
Jeg retter den alltid mot Nordstjernen.
Hvor er den? Der, ja.
Da vet vi hvor vi skal når dagen gryr.
- Er det sånn du reiser? - Alltid.
Men jeg velger aldri den samme stjernen.
I morgen blir det kanskje den store der borte.
Dagen etter blir det kanskje den lille der borte.
Jeg skal si fra. Hun er søsteren min.
- Søt jente. - Ja, skikkelig.
Kjæresten din?
- Ja. Piroler. - Fra Canada, hva?
Hvor mange tror du det er?
Mellom seks og ti. Hvis de var på krigsstien, ville de kommet inn.
- Har du vært i klammeri med dem? - Et par ganger.
Jeg var med Martinsen oppe i Snake.
Indianere.
Slukk bål og lamper.
Søk dekning.
Greit, Glyn, jeg skal ta meg av henne.
Kom igjen, under vogna.
Ikke skyt i blinde.
Vent til dere kan se hva dere skyter på.
Noe de ikke vil.
De søker dekning på den andre siden av bekken.
Følg med på dem. De må ikke kaste bort mer bly.
Skal du angripe dem?
Det er bedre enn at de kommer etter oss.
- Du trenger ikke bli med. - Jeg vet det.
Jeg går nærmere. Se om du kan skremme opp en.
- Fem. - Minus én.
Bli her. Jeg sender en pirol til deg.
Det blir fem.
Du skal gjøre som jeg sier, Jeremy. Du skal kjøre sakte.
Og to timers hvile til lunsj.
Men shoshone-indianerne kommer kanskje tilbake.
- Det tviler jeg på. - Indianere eller ei, jeg vil ikke ha humpler.
- Hvordan går det med Laura? - Noenlunde.
Og det håper jeg fortsetter.
- Jeg er lei meg for skjorten. - Hvorfor? Den måtte vaskes.
Fant du den?
Takk. Det var hyggelig av deg.
I opphisselsen trodde jeg...
- Den lå i bøtta jeg slukket brannen med. - Den ble visst litt forbrent.
Litt. Du kan også slukke bål med sand.
Og fem-seks dager er vi i Portland.
Vi går langsomt. Klarer du det?
Jeg klarer det.
- Blir du med? - Jeg valgte en ny stjerne i går.
En stor gul en som lyser over California.
Den er full av gull som jeg skal prøve å finne.
- Vi vil savne deg. - Takk.
Her er en gave til deg, moroklumpen.
- Jeg er lei for at du ikke blir med. - Jeg er ikke noe god til landbruk.
Vi ses.
Vogner, kjør!
Vi tar det rolig, Laura. Av sted.
Kom igjen. Videre.
- California er i den retningen. - Det vet jeg.
Følg Columbia-elven vestover, og fortsett langs kysten.
Det var det jeg tenkte.
Er du så sikker på at du vil drive kvegdrift?
- Helt sikker. - McLyntock fra grensen som kvegeier.
Jeg skjønner det ikke. Hvem er det du flykter fra?
En mann som heter Glyn McLyntock.
- Hva skjer når han innhenter deg? - Jeg tror ikke det skjer.
Jeg tror han døde på grensen til Missouri.
Du tar feil. Han innhenter deg en av dagene.
- Vet gamlingen noe? - Nei.
Skal jeg si hva som skjer når han oppdager det?
Det er nok best at jeg venter til jeg finner ut av det selv.
Blås i fløyten, Adam. Det kommer vogner til byen.
La den pipe.
Ja, kaptein Mello. Den blåser så den nesten går i stykker.
- Hva skjedde? - Den gikk i stykker.
Vi skulle aldri dratt fra Mississippi.
ELVEBÅT
Velkommen til Portland. Fint å se deg, sir. Og deg, lille dame.
- Hvor er dere fra? - Missouri.
- Hørte dere har bra jord. - Ja, den er din hvis du vil ha den.
- Hvor langt unna ligger den? - To uker, men kan gjøres på halv tid.
Jeg kan seile dere opp strykene.
- Klarer dere det? - Kanskje. Vi kan prøve.
Jeg heter Tom Hendricks.
Jeg eier båten. Så hvis vi treffer et skjær, er det jeg som taper penger.
Jeg er McLyntock. Dette er Cole. Jeremy Baile er der oppe.
Jeg er Don Grundy. Jeg driver saloonen og byens restaurant.
Det er god mat. Kokken er kinesisk.
- Kjenner vi hverandre? - Nå, så. Hallå.
Velg deg et tre og hvil deg i skyggen. Hvor som helst.
Har dere lege her?
- Problemer? - Vi støtte på shoshone-indianere.
Jeremys datter ble truffet av en pil. Det er vondt.
Det fikser vi så lett som bare det.
Det er båten min, River Queen.
Kaptein Mello er den beste mannen i Oregon når det gjelder pilsår.
Når han er edru.
Kaptein Mello.
Jeg har en jobb til deg. Et pilsår.
- Hvor? - Der. Spissen er i ennå.
Hvis du kan peke på den, er det ikke alvorlig.
La den være, så faller den ut når tiden er moden.
Adam, hva gjør du med den fløyta?
Jeg har akkurat reparert den.
Skulle aldri ha dratt fra Mississippi.
Bare la den pilen være.
Det er ikke meg, men en dame i den første vogna.
Ta henne hjem til Hendricks. Jeg skal hente utstyret og komme nå.
- Adam. Hent et par håndjern. - Håndjern?
Du kan stole på ham. Si til folkene dine at de skal slappe av.
I kveld skal vi ha en fest. Kanskje det blir litt felemusikk.
Vi skal ønske velkommen på Oregon-manér.
4800 pluss 200 er 5000 dollar.
- Du gjorde en avtale. - Det stemmer.
Kaptein Mello skal føre dere opp elven i morgen.
- Og forsyningene? - Mel, sukker, salt.
Nok til å få dere gjennom vinteren.
- Sender du dem opp om høsten? - Første uken i september.
Innen da har dere fått bygd husene.
- Kan du skaffe oss kveg? - Det kan jeg sikkert.
Der er pilspissen din. Ren og pen.
La henne hvile en måneds tid, så kan hun pløye til våren.
Hun er en søt dame. Veldig pen også.
- Har du valgt en mann til henne? - Nei, hun velger selv.
- Kan jeg snakke med henne? - Et øyeblikk.
Hun er ovenpå i rommet med balkong.
Bare en kjølig klut til å holde feberen i sjakk.
Ta de klønete hendene dine bort. Hun får hjernerystelse.
Ikke fortell meg hvordan jeg stryker.
Jeg stryker pent og beroligende.
Det luller henne i søvn.
Laura, hvordan går det?
Ikke så verst, takket være legen.
- Kan vi ta henne med opp elven? - Nei.
Hun må være sengeliggende i minst en måned.
Doktor Warren skal til Portland i neste uke og sjekke arbeidet mitt.
- Det er best han tar en titt. - En måned?
Jeg har henne med glede som gjest.
Tante Tildy vil ta seg av henne som sin egen datter.
Hva vet vel du om å ta deg av jenter?
Jeg har tatt meg av kaptein Mello i 40 år.
- Bare dra. - Hun klarer seg.
Jeg skal ta henne med meg oppover med forsyningene i september.
Det gjør vondt, ikke sant?
Noen ganger hjelper det å gråte.
Noen ganger hjelper det å danse også.
Rart hvordan en manns ansikt kan prente seg inn i hjernen.
- Vi har møtt hverandre før. - Sikkert i all vennskapelighet.
- Er du fra Kansas? - Jeg sa det ikke, men jeg er det.
- Skal vi drikke punsj. Marjie? - Gjerne.
Får jeg by herrene på en drink?
Det er snilt av deg, fremmede.
- Spiller du? - Ja.
- Skal du bli i Portland? - Ja.
Jeg må skuffe deg, men Don tar seg av byens spillebuler.
Kanskje du kan hjelpe meg. Jeg har tid til et slag poker.
- Glyn, dette er vår dans. - Unnskyld meg.
Men hvis du har det for travelt til å danse med meg,
venter jeg med glede til du har tid.
Kanskje vår venn her vil danse med deg.
- Marjie, dette er Mr... - Trey Wilson fra San Francisco.
Hyggelig å treffe deg.
Jeg heter Marjie Baile. Skal vi danse?
Senere, om du vil. Jeg har forretninger å ta meg av.
Jeg håper du taper.
- Skal vi spille poker... - Om du vil.
Marjie, det var ikke meningen å være uhøflig.
Dette er min dans, er det ikke?
- Ja, det er det. - Kom igjen, da.
- Ganske kjekk kar, hva? - Jeg har sett kjekkere.
- Som meg, for eksempel? - Du er veldig kjekk.
- På en eldre måte. - Eldre... Ja.
- Kan jeg bryte inn? - Hva sa du?
Hvis du insisterer, unge mann.
Én.
Ta en drink med meg.
Tre.
Nå husker jeg.
Det var et drap i Kansas City på Trail's End Saloon.
Du var en av grenserøverne i Missouri.
Jeg tar kortet fra toppen.
- Du fikk det fra toppen. - Det siste kom fra bunnen.
Spar to.
Du lyver.
Du er rask på avtrekkeren, men veik. En dag vil det drepe deg.
- Hadde han rett med det kortet? - Ja. Jeg kjente Grundy.
Er det derfor du drepte ham?
Eller fordi han kjente deg?
Vær forsiktig med de epletrærne.
- Er det epletrær? - Ja. Dette er plommer. Pærer.
Vi får verdens beste frukt oppover elven.
Det er ikke epletrær. Jeg så et epletre som barn.
Det var stort som et hus.
Alle om bord. Trekk landgangsbroen inn.
- Skal du bli i Portland? - En stund. Så videre til California.
- Følger du stjernene ennå? - Bedre enn at stjernene følger deg.
Er alle om bord? Dra inn landgangsbroen. Kom igjen.
- Husk å besøke meg. - Hvis jeg får tid.
Det er visst romantikk i luften.
Snill kar. Jeg liker ikke Cole.
- Hvorfor ikke? - Grundy sa han var en røver.
Det er mange som var røvere. Noen valgte å forandre seg.
Den typen kan ikke forandre seg.
Når et eple er råttent, må det kastes hvis det ikke skal infisere de andre i tønna.
Det er ulikheter mellom epler og menn.
Klare til å kaste loss!
Løsne trossene akterut. Rydd forstavnen.
Kast alle trossene!
- Kan jeg komme opp? - Ja, hvis du ikke går i veien.
Jeg har nok folk til å gi mennene mine ordrer.
Bakk akterut.
Full revers akterut.
Vakre, hva?
Det var dem du ville frakte i vogna.
- Vi hadde klart det. - Ja.
Det er lettere på denne måten.
- Hvor langt opp elven kan vi dra? - 50-60 kilometer.
Er vi fremme ved strykene da?
Båten kommer ikke forbi hvis du ikke tar den fra hverandre og bærer den.
Vil du ikke at jeg skal gjøre det også?
Ta det med ro.
En vakker dag får vi transport mellom strykene og øvre del.
- Hold deg inntil elvebredden. - Hvorfor?
Bedre. Jeg var her i kano i fjor, og vi holdt oss nærme elvebredden.
Dette er ingen kano.
Da er vi fremme. Lengre kommer man ikke.
Jeg skjønner hva du mener.
Men vognene vil ta oss rundt strykene.
Om et par dager vil du se på den flotteste naturen Gud har skapt.
Det er det jeg alltid har drømt om, Glyn.
En ny jordlapp der vi kan få ting til å vokse.
Vi finner en dal med dyrkbar jord.
Hvor fjellene beskytter oss mot nordavinden.
Vi bruker de trærne som naturen har gitt oss.
Rydder en lysning i villmarken.
Vi lager veier og bygger broer.
Så bygger vi hjemmene våre, Glyn.
De blir bygd solid, så de takler snøen om vinteren.
Det blir samfunnshus og kirke.
Vi bygger skole.
Så planter vi.
Det kommer epler og pærer.
Om noen få år selger vi frukt til hele verden. Bedre frukt enn noen har sett før.
Alt dette er vel og bra.
Men det er fåfengt hvis det ikke er mat til den første vinteren.
Jeg har fulgt med på snøskyene over fjellene.
Om få uker er vi innesnødd.
Det er ille, Glyn. Jeg er bekymret.
- Nyheter fra Portland? - Ingen.
Jeg trodde forsyningene kom i september.
Det trodde jeg også, og nå er vi midt i oktober.
Vi er tomme for mel. Om en uke har vi ikke bønner og bacon.
- Ikke mer av noe om to uker. - Jeg visste ikke at det var så ille.
Hvorfor engste dere? Dere hadde det travelt.
Mello har kanskje problemer med båten. Men Hendricks burde sagt fra.
Vi bør ri til Portland og finne ut hva som er i veien.
Jeg er bekymret for Laura. Jeg har ikke hørt noe.
Vi rir i morgen tidlig.
Kom og spis.
Ellers gir jeg det til grisene.
Skulle ønske jeg hadde et par griser.
Vi må komme oss over det fjellet.
Vi kan spare rundt en uke på en tur til Portland.
Hvis vi ikke finner en vei, må de grave oss ut fra tre meter dyp snø.
- Dette er et flott område. - Veldig flott.
La oss håpe vi kan holde det sånn.
Missouri og Kansas så sånn ut da jeg først så dem. Gode og rene.
Det var mennene som stjal og drepte som endret på tingene.
Vi må ikke la det skje her.
Hvor kom alle de menneskene fra?
Jeg vet ikke, men jeg liker det ikke.
Kaptein Mello.
Er du om bord?
Hallo. Jeg har ikke sett deg på månedsvis.
- Det er problemet. Hvor har du vært? - Her, i dokk.
Adam, hent en flaske whisky til. Vi har selskap.
Jeg hentet den siste flaska, og den har du tømt.
Vi skulle aldri dratt fra Mississippi.
Jeg sender bud etter forfriskninger.
- Hva har skjedd med denne byen? - Gullgraverfeber.
Et fjols gikk til fjells og fant gullstøv.
Siden har det klikka for byen.
- Hva med forsyningene våre? - De er på kaia.
Hester og kveg er der borte.
- Hvorfor ble de ikke sendt oppover? - Ordre fra Hendricks.
- Spør ham. - Det skal jeg.
Det er behov for dem høyere oppe.
- Vi legger fra nå. - Dere trenger ikke være skuffet.
Ser du prisen? Det var det melet kostet da du kjøpte det på våren.
Ser du dette? Så mye har det steget siden.
- Men det er vårt mel. Vi betalte for det. - Det var deres mel.
Vil dere tjene én dollar hver?
Fem dollar?
Jeg gir dere 1 0 dollar hver for en times arbeid.
- Og en flaske whisky? - Avtale.
Få dem til å laste på båten. Er det i orden for deg?
- Hvis det er sånn det skal være. - Takk.
- Glyn, se etter Laura. - Greit.
Du er dum som besøker Hendricks uten pistol.
- Skal jeg skaffe deg en? - Nei takk.
Kan jeg kjøpe for 1 000 dollar i blå sjetonger?
- Hva førte deg til byen? - En trett hest.
Trey. La John ta over.
Stjernen ledet deg visst til gullgryta.
Dessverre kom jeg sist, så jeg jobber for Hendricks.
Det er litt av et foretak.
- Har du hørt om gullfunnet? - Ja.
- Hvordan går det med Jeremy? - Bra.
Og datteren hans... Hva het hun igjen?
Du husker godt navnet henne. Hun heter Marjie.
Hun er vakker, og vil sikkert gifte seg med en av dem som har fridd.
Det er greit. Hun er søt. Hvis jeg var typen som giftet seg...
Ikke bland ekteskap med gambling. Det går alltid galt.
- La oss ta en drink. - Fint å se deg, Trey.
Whisky. To.
- Hvordan går det med Laura? - Bra. Hun veier gullet.
Cirka 1,5 kilo.
Den eneste her i byen man kan stole på.
1240 dollar. Som innskudd eller penger?
Sett det inn.
Så kan du hjelpe meg å bruke dem.
Det holder.
De vil hjelpe deg å bruke pengene.
Du har visst fått rykte på deg.
Noen tror jeg er like rask som den røveren fra Missouri.
Hva het han? McLyntock?
En venn av deg, skatt.
- Laura. - Hei. Jeg kommer straks.
Bradley, ta vekten litt.
Hvordan går det oppover elven? Vi har engstet oss, ikke sant, Cole?
Vi har det bra. Marjie har romantikk i lange baner.
Mrs Prentiss leker lærerinne.
Faren din har lurt på hvorfor du var i Portland så lenge. Jeg, også.
- Si at jeg... - Si at du liker deg i Portland.
Laura synes ikke landbruk høres festlig ut. Jeg skjønner hva hun mener.
- Skal du ikke oppover elven? - Nei, jeg liker meg her. Det er spennende.
Vi har hatt det supert. Si til pappa at jeg blir her.
Kanskje det er best du sier det selv.
Han er på kaia med kaptein Mello.
Det kan du like godt. Du må si det en gang.
- Jeg spurte om hun var jenta di. - Det gjorde du.
- Håper ikke det gjør noe. - Nei.
- Hvor er Hendricks? - Jeg skal vise deg det.
Kanskje du burde jobbe videre.
Kanskje det er best.
Det blir 850 dollar. Kontant.
- Det er urimelige priser. - I morgen koster det 1 000.
Neste uke kan de ikke kjøpes for penger. Det er den siste lasten som sendes.
Vi tar det, men det er ran.
Kom igjen.
Hallo, McLyntock.
- Hvordan går det hos nybyggerne? - Ikke dårlig, men det er lite mat.
Forsyningene har ikke blitt sendt.
Hadde problemer med å få tak i dem. Jeg skal sende dem når de kommer.
- Når blir det? - Om tre uker. Maks en måned.
Det er mye is langs elvebredden. Kanskje det fryser.
Hvis det fryser, så pakker jeg forsyningene.
- Hva om det snør? - Ikke diskuter.
Dere får pengene tilbake.
Jeg vil ikke ha penger, men forsyningene på kaia. Send dem av sted.
Jeg kan få 50 ganger så mye for den maten som dere har betalt.
Det er gull. Forstått?
- Her er pengene. Gi meg kvitteringen. - Du må overholde avtalen.
1 00 mennesker er avhengige av den maten til vinteren.
Skal de sulte mens du serverer gullgraverne?
- Det er ditt problem. - Jeg vet det.
Trenger du flere menn til å laste på båten?
- Du har feil kar. - Nei.
Du hyret Shorty og Red, og jeg jobber hardere enn dem.
Blir River Queen lastet?
Ja, med kveg, kasser og tønner.
Jeg vil tjene ti dollar og en flaske whisky.
Vent. Du skal ikke noe sted.
Bak deg.
- Har du problemer? - Litt.
Du skulle skutt ham i skulderen.
- Hva nå? - Vil dere bli med på kaia?
Har vi noe valg?
Finn dem på gaten.
Ta en lykt.
Hestene.
- Dra inn landgangsbroen. - Vi kan ikke dra på en halvtime.
Det tror du.
- Gå inn fort. - Klare til å legge fra land.
Adam, bakk akterut. Hører du?
Er du sikker på at du vil bli med?
Det er litt av et tidspunkt å spørre på.
Ikke kast bort kulene. Vi tar dem ved strykene.
- Du skal ha mange takk. - For hva?
- For å hjelpe oss ut av knipen. - Dere var ikke i knipe.
Den slags skjedde på Mississippi-elven hver dag.
- Stemmer ikke det, Adam? - Jo, men vi var yngre da.
- Det krever bare litt tankegang. - Så begynn å tenke.
Hendricks og mennene er på vei til strykene.
- Kan vi slå dem? - Vi har ingen sjanse.
De er fremme tre-fire timer før oss.
- Har du noen forslag, Glyn? - Et par.
- Takk for pistolen din. - Klarer du deg uten?
Jeg skal nok klare meg.
- Snakket ikke Laura med deg? - Hun fortalte ikke om ham.
Hun tror vel Cole blir en god mann. Kanskje hun har rett.
Hun har ikke rett. Den typen der forandrer seg aldri.
Jeg håper du tar feil, Jeremy.
Det håper jeg virkelig.
Kan du legge til ved elvebredden?
Ja, men vi er 30 kilometer fra strykene.
Jeg vet det. Bare legg til.
Adam, legg til ved elvebredden.
Stille og rolig. Vi vil ikke gå på grunna.
- Hva skjer når vi når elvebredden? - Da losser vi.
Og hva skjer da?
Husker du at du snakket om å finne en vei over fjellet?
Vi skal prøve å finne en.
Miss Laura, her er en av kaptein Mellos jakker, så du får et helt antrekk.
Greit, Adam. Takk.
Rolig. Vent.
Kom igjen. Hjelp ham.
Hjelp dem med hestene. Kom igjen.
Litt av et antrekk. Hvor kom det fra?
Adam og jeg fant noe hist og pist.
- Er det godkjent? - Absolutt. Spesielt hatten.
Pass på, kaptein.
Sett den forsiktig ned.
Det holder. Du skylder oss 1 0, kanskje 20 dollar.
Og en flaske whisky. Stemmer ikke det, Shorty?
Det mener vi.
Dere får lønn når vi når nybyggerne.
Kan dere kjøre i firspann?
Vi skal ikke over noe fjell.
- Vil dere til gullgraverleiren? - Ikke over fjellet.
Når vi får utstyr og mat, så graver vi etter gull, men ikke med deg.
Hør her. Dere hjelper oss å få forsyningene til nybyggerne,
så får dere mat verdt 200, 300, 400 dollar hver -
mat nok til vinteren.
Og hva om vi sier nei?
Han ødela pipa mi.
Han ødela den igjen.
Loven lar dere ikke slippe unna med dette.
Hvilken lov?
Det er en avtale. Vi følger dere til nybyggerne i bytte mot mat og utstyr.
OK, da drar vi. Kom igjen.
Dere er visst klare til avgang.
Lykke til. Jeg håper dere når frem før snøen kommer.
Hvordan kan man takke når man skylder så mye?
Du skylder meg ikke noe. Det har vært en fornøyelse.
Det er 1 00 mennesker bak de fjellene
som ikke klarer seg vinteren over uten denne maten.
- La meg takke deg på deres vegne. - Jeg gjorde ikke noe.
Adam, ta farvel med disse menneskene.
- Lykke til på reisen. - Men hvor skal vi?
Tilbake til Portland, og så fortsetter vi kanskje.
Men hvor?
Vi skulle aldri dratt fra Mississippi. Kanskje vi drar tilbake.
Det kan det ta en stund å finne den.
Vi har tid. Vi har all verdens tid, ikke sant, kaptein?
All verdens tid, Adam.
Vi drar til Natchez, Mobile, New Orleans...
- Takler du dem? - Kanskje vi taper noen, men vi prøver.
Da drar vi. Kom igjen.
Raskere.
Kom igjen!
- Du kan gå av og strekke på beina. - Gjerne.
- Hold dem gående. - De er trøtte, og vi også.
Du har kjørt hardt siden i morges. Hvor lenge skal du fortsette?
Så lenge vi har dagslys. Hold dem i gang.
- Hold dem i gang. - Når skal vi lunsje?
- Vi skal ikke det. - Jeg er sulten.
Vil du at Hendricks og mennene skal spise med dere? Kom igjen.
- Dro vi ikke fra dem ved elven? - Jo, men han har rett.
Så snart Hendricks skjønner at vi har stukket av, har vi ham i hælene.
- Hva skjer da? - Jeg vet ikke. Men jeg skal sjekke.
- Vi flykter visst fra Hendricks. - Ja.
Hva skjer når han innhenter oss?
- Kanskje det blir en bra kamp. - Skal du delta?
- Skal ikke du? - Nei.
Jeg frakter ikke mat til nybyggere bare for utstyr og mat.
Nei, men vi frakter ikke bare maten.
- Når skal vi slå til? - Jeg skal si fra.
Si fra til de andre. Be dem holde kjeften.
Hvor skal vi slå leir for natten?
Det er et flatt område ved bekken foran oss.
- Noe nytt? - Ja. Dårlig nytt.
Hendricks' menn bestiger den andre bakken.
- Hvor mange har han? - 30 eller 40.
- Hvor lang tid har vi? - Maks to timer.
Det er en kløft til venstre med et fossefall på enden.
Før kveget opp der, og møt oss ved vognene.
Dann en sirkel ved fossefallene, Jeremy.
Kom igjen. Spenn fra hestene.
Hold god avstand mellom vognene.
Du er i trøbbel.
To menn på avsatsen kan kverke vognkuskene.
Hvorfor gi Hendricks alle fordelene?
Cole har rett. Sitter det to menn på avsatsen, er det over for oss.
Det tenkte jeg. La oss få fyr på bålet, så kan vi lage noe kaffe.
Der er de.
Spre dere og angrip.
Greit, la oss stikke.
- De har fått nok. La dem rømme. - Hvorfor?
Det burde du selv skjønne.
For en skam. Han virket som en grei kar.
Det var han. Inntil de oppdaget gull.
Kom igjen.
- Hallo. - Vi har visst selskap.
Vi trodde Hendricks aldri ville få maten til oss.
Om en uke vil snøen blokkere stien.
Gullgraverne blir glade for å se dere.
- Vi skal ikke til gullgraverne. - Er ikke det maten vår?
Nei. Det er nybygging ved der elven buer seg.
- Hva skjedde med maten vår? - Hendricks lovet oss den denne uken.
Vi betalte ti ganger verdien.
- Hendricks er død. - Hva med oss?
Vi overlever ikke vinteren uten mat.
Jeg er lei meg. Jeg skulle gjerne gitt dere av vårt, men vi har knapt nok.
- Hva kan vi gjøre? - Tilbringe vinteren i Portland.
Vet du hva det betyr i penger?
Vi kan ta en million dollar i gull fra disse fjellene før det.
Vi stanser ikke arbeidet. Jeg skal si deg hva vi gjør.
Vi betaler gjerne ti ganger så mye som maten er verdt.
Ti ganger. Dere får 1 00 000 dollar for det dere har i vognene.
Det er mye penger.
Ja, det er mye penger.
- Maten vår er dessverre ikke til salgs. - Hvorfor ikke?
Fordi den er viktigere enn penger. Den betyr nytt liv for 1 00 mennesker.
Dere skjønner nok ikke, men livene kan ikke betales med penger.
Vil du ikke ombestemme deg?
- Dessverre. - Vi snakkes siden.
Sett i gang. Følg etter meg, så tar vi neste kløft.
Løsne reservehjulet. Jeg fører de andre vognene til et flatt område.
Kjør dem i stilling ved den første vogna. Den veien. Kom igjen.
Få planken inn under akselen.
Hjelp meg med hjulet.
- Legg vekten til. - Er det løst?
Greit, litt opp. Opp med den.
Litt høyere.
Litt mer.
Høyere.
Et par centimeter. Litt til.
Gi slipp, så tar vi alle tre. Nå.
- Din... - Stans, McLyntock.
- Vi tar over. - Vi kjører til gullgraverne.
Hold dere i ro. Alt skal gå bra.
Greit, opp. Hjelp med vogna.
Trey, få av det hjulet.
Fort dere. Kom igjen. Inn.
Greit, nå. Løft. Få den opp.
- Er han fri? - Ja.
Takk.
Glem det.
- Hvordan ser det ut? - Vi får snø i morgen.
Enda en dag, så når vi toppen.
- Hvordan går det med faren din? - Han sover.
Glyn, han stoler ikke på Cole. Det er en gammeldags tankegang.
Når man har valgt den gale vei, så er det slutten på visa.
- Er du ikke enig? - Nei.
Alle menn kan begå feil.
Han kan begå mange feil.
Men når han møter en kvinne og blir forelsket i henne...
Jeg skjønner hva du mener.
Og tror du på det?
At menn kan endre seg. Noen menn.
Ja. Det har jeg sagt til Jeremy.
Takk, Glyn.
God natt.
- Hvordan går det med ham? - Han sover.
- Han er en tøffing. - Det er sikkert.
Han er litt bekymret for deg, Cole,
nå som du og Laura skal gifte dere.
- Skal dere gifte dere? - Det ser slik ut.
Hva er han bekymret for?
Han vet hvem du er. Eller i hvert fall hvem du var.
- Vet han hvem du var? - Nei.
Hva skjer når han finner ut av det?
Kanskje han finner ut at jeg har rett.
Du har ikke rett. De vil ikke la deg endre deg.
Du er et fjols som frakter mat til nybyggerne.
Hva skjer når du kommer dit? De betaler deg med en takk.
Når de skjønner at du er røveren McLyntock fra Missouri, kaster de deg ut.
- Kanskje. - Skal vi ta dette til gullgraverne?
Vil du helst ha 1 00 000 dollar, eller en takk noen tar tilbake igjen?
Kanskje de ikke tar den tilbake.
Hvis ikke, er det verdt mer enn 100 000.
Kanskje.
Men kanskje ikke.
Uansett hvordan du ser på det, er det risikabelt.
Vi ses i morgen.
Få kveget foran til å bane vei.
- Når skjedde dette? - For et par dager siden.
Den fikk problemer da vi nådde tregrensen.
Legg den i en av vognene.
- Når er lunsjen? - Når vi når åsryggen.
- Hvilken vei skal vi herfra? - Til venstre der.
Om fire dager er vi hos nybyggerne.
Det er over elven.
- Er ikke det hos gullgraverne? - Det stemmer.
Den er nærmere. Vi kan være fremme på to dager.
Vi skal til nybyggerne.
Cole, stans dem.
Gi slipp. Unna.
Kast den fra deg.
- Er du ikke på vår side? - Nei. Dere er på min.
- Hva skjer med ham? - Gi ham mat nok til å nå Portland.
- Jeg synes vi skal drepe ham. - Tilbake i vognene, alle sammen.
- Jeg er lei for at du måtte se det. - Det er ikke jeg.
Det ga meg sjansen til å se deg for første gang.
- Likte du det ikke? - Jeg hatet det.
Bonusen blir nok bra.
1 00 000 er mye penger.
Jeg liker en kvinne som ikke er redd for å drepe.
Send dem av sted! Til gullgraverne.
Du taklet det ikke, hva?
- Og hvis jeg blir? - Du drar.
Hvis du forter deg, rekker du det før det snør.
Red hadde rett. Du skulle drept meg.
Jeg tror vi er skuls.
Kanskje du skylder meg en tjeneste.
- Vi ses, Glyn. - Det kan du tro.
Hver gang du legger deg for å sove, kan du lure på om jeg er der.
Og en natt er jeg det. Vi ses.
Jeg trodde et øyeblikk at jeg hadde mistet datteren min.
Det har jeg ikke.
Men vi har sviktet dem, Laura.
Alle de jeg førte tvers over landet har mistet pengene sine.
Alt det arbeidet til ingen nytte.
Til ingen nytte.
- Hva er det, jente? - Jeg trodde jeg så ham.
- Glyn? - Ja.
Selv om han følger etter oss, hva kan han gjøre?
Jeg vet ikke, men jeg vet at han følger etter.
Han vil ikke slutte å prøve så lenge han lever.
Fortsett. Vi har to timer igjen.
- Akselen min er tørr. - Kjør den til siden og smør den.
Wullie. Kjør rundt Red og fortsett.
En dag skal jeg gjøre opp med den karen.
- For hva? - At han ikke lot meg drepe McLyntock.
Jeg skulle ha drept ham. Neste gang jeg ser ham, gjør jeg det.
Det blir kanskje fortere enn du aner.
Se opp stien.
- Er han gal? - Jeg vet ikke.
- Kjør sakte. - Hvor skal du?
- Etter McLyntock. - Pass på.
- Han er rask. - Ja, men han har ikke pistol.
Det er en god sti hele veien.
Vent, Cole.
- Er du nervøs? - Ja. Virker sånn. Hvem passer kveget?
De har det bra. Når jeg har fått meg noe kaffe, skal jeg ri tilbake.
- Du og Red kan vokte kveget. - Red er ikke her.
Hvor er han?
- Hvor er Red? - Han red tilbake.
- Hvorfor? - McLyntock var etter oss.
Red tok et gevær og gikk etter ham.
- Jeg kjørte sakte, men han kom ikke... - Idiot.
- Sett vognene i gang. - Men det er kun én mann.
- Sett vognene i gang, sier jeg. - Jeg kjører ingen vogn.
Sett vognene i gang.
- Trey, hva skjedde med ham? - Jeg vet ikke.
Jeg vet ikke, men jeg liker det ikke.
Sett dem i gang.
Snu.
- Hvor har han fått geværet fra? - Gjett tre ganger.
- Han er oppe på åsryggen. - Han siktet på meg.
Det er Glyn. Han har gevær.
Han kunne skutt deg av hesten hvis han ville.
Snu.
- Snu spannene. - Hvor skal vi nå?
Det er en sti et stykke bak oss. Ta av fra elven.
På grunn av én mann? Jeg er ikke redd for ham.
- Hva med deg, Lock? - Det er i orden for meg.
- Du klarer det, Lock. - Skyt ham i ryggen.
Gi oss en time. Vi skal ta ham.
Som dere vil.
Hvor lenge har de vært vekk?
Litt over en time.
Jeg trodde de ville ha tatt ham nå.
Hva er i veien? De jobber godt om natten.
- Jeg har sett ham jobbe om natten. - Wullie dreper ham mens han sover.
- Det var Wullie. Han skjøt ham. - Det var et gevær, ingen seksløper.
Wullie hadde ikke noe gevær.
Ikke Lock heller.
Det var også et gevær.
Er du fornøyd?
Stien ligger et par kilometer bak oss. Av sted.
Det hjelper ikke å gå rundt kløften.
- Glyn vil stanse oss igjen. - Uten hest? Det er et godt triks.
- Vi må reise fort. - Tom. Ta den siste vogna.
Bind hesten til vogna. Kjør den første av dem. Jeg driver kveget.
Du sitter bedre foran.
- Hva er i veien? Redd? - Ja.
Det er jeg også.
Følg med på veien.
Jeg ville passe på at hun klarte seg. Jeg ville ikke at hun skulle bli skadd.
Hun klarer seg bra.
Det blir lett etter at elven buer seg.
- Hvor langt er det til gullgraverne? - Maks to timer.
Hvordan kom han hit?
Jeremy. Kom ned hit.
Treys hest var bundet til vogna. Slapp du den fri?
Stans, Cole, ellers dreper jeg deg.
Jeg sa du er for veik.
Jeg skulle ha drept deg.
Kom igjen.
Bruk geværene. Dekk meg mens jeg rir gjennom.
- Hvor skal du? - Til gullgraverne.
Vi får se på ham mot sultne gullgravere.
- Hva om de ikke vil hjelpe? - Det vil de.
Når jeg sier at vi har nok mat til vinteren.
Greit. Dekk meg.
For første gang i mitt liv ønsker jeg at en mann skal dø.
- Han klarte det. - Ja, han klarte det.
- Hva med McLyntock? - Kanskje vi drepte ham.
Nei.
Kast våpnene.
La dem gå.
Ta geværene. Kanskje vi får bruk for dem.
- Greit. - Jeg visste du ville komme.
Jeg er her. La oss krysse elven. Kan du kjøre?
- Jeg skal kjøre. - Jeg også.
- Klarer du et firspann? - Jeg kan prøve.
Kom igjen, Trey, vi henter kveget.
Kjør ut i elven, Jeremy.
Laura, hold deg tett inntil første vogn.
- Klarer du det? - Ja. Av sted med deg.
Kom igjen, gutter.
Vent, Laura.
La oss stikke.
Jeg er lei meg, Glyn. Brant tauet deg på halsen?
Nei, det var ikke deg, Trey.
Det har vært der en god stund.
Siden du røvet langs grensen mellom Missouri og Kansas?
Og lovhåndhevere prøvde å henge en revolvermann.
Bare et av de råtne eplene?
Jeg tok feil.
Det er forskjell på epler og menn.
Det er det virkelig.
Bra, Jeremy. Jeg visste du ville klare det.
Du snakker med feil mann. Ser du karen i tredje vogn?
Du kom for å treffe meg.
Bare på besøk. Jeg hadde ikke noe annet å gjøre.
- Vent nå litt. - Marjie, skatten min.
Flink gutt, Trey.
Kom dere bort herfra.
Takk.